JEFUIND MAFIA
Chiar aici.
Magazinul de băuturi?
Nu, florăria. E Ziua îndrăgostiților.
Drăguțule!
- Știi ce? - Ce?
Te iubesc.
De ce ai spune-o... Ți-am mai spus!
- E Ziua îndrăgostiților! - Poartă ghinion, ți-am mai spus!
De ce faci mereu asta? Sunt superstițios! Știi bine asta.
- Arăți bine. - Chiar?
- Da. - În ce sens?
- Ești chipeș. Arăți bine. - Serios?
Da. Pa!
- Cu ce vă pot ajuta? - Cât e duzina de trandafiri?
- 12 bucăți cu 15. - 15 dolari duzina?
- Îmi dați o duzină cu 12? - Nu, 12 fac 15 dolari.
- Dar îți dau și o felicitare drăguță. - Bine, dați-mi.
- Ce să scriu? - Dă-mi toți banii din casă.
Nu mișca! Nu mișca, cucoană! Nu vreau să rănesc pe nimeni.
Deschide casa de marcat! Mai repede! Asta e tot?
E Ziua îndrăgostiților! Ce fel de afaceri faceți voi aici?
Sărbători fericite, nenorocitule!
La naiba!
- Mi-ai luat flori! - Pornește, la naiba!
Domnișoară De Toma, e prima dumneavoastră infracțiune.
Întrucât fratele dumneavoastră e de la Poliția Transporturi,
vă dau pedeapsa minimă, dar, dacă vă mai văd aici...
Îmi dai un șervețel?
...nu voi mai fi la fel de înțelegătoare.
Vă condamn la trei luni de închisoare la Rose M Singer...
Nu mă atinge!
Apoi veți fi supravegheată un an. Liniște, vă rog!
- Păstrez liniștea! - Liniște!
- Domnule Uva, sunteți la a doua abatere. - Pot să mă apropii, vă rog?
Liniște!
Pot să vă vorbesc puțin? Vreau un alt avocat.
- Tommy, putem vorbi puțin? - Nu puteți fi eliberat condiționat.
- E un alcoolic! - Te rog! Iubitule!
- Scoateți-i pe amândoi de aici! - Dă-te de pe ea, nenorocitule!
- Du-te naibii! - Acum ești mulțumit?
DUPĂ 18 LUNI
Mă numesc Robert. Sun din partea agenției de recuperări Lux et Veritas.
Doamna Demarest? Ce faceți? Vă simțiți mai bine?
Vi s-a îmbolnăvit câinele? Ce păcat!
Da, cel mai rău e când au purici. Puteți plăti vreo rată?
Salut!
Cucoană, mă doare în cot de javra dumitale.
Ori plătești ratele, ori îți pun poprire pe salariu.
O să fii atât de lefteră, încât o să-ți halești propriul câine!
Ai găsit cecul? Ce minune! Mulțumesc pentru interes.
- Bună dimineața! - Bună, Rosie! Îmi place stilul tău.
- Mulțumesc. - Ai viitor aici.
- Chiar? - Dar pot face o observație?
Da, știu. Nu trebuia s-o înjur.
Și asta. Dar aș vrea să te gândești la oamenii ăștia ca la niște prieteni.
- Bine. - "Schimbă-te în bine și câștigi."
- Doamne, ia te uită! Domnule Lovell! - Da?
- Tommy, iubitul meu, a fost închis. - Știu asta.
E muncitor și are nevoie de o slujbă. Vrea să se schimbe.
- Să se schimbe în bine. - Să se schimbe în bine.
- E dispus să te asculte? - Eu da.
Atunci s-ar putea să-i acord a doua șansă.
Ia te uită! Cine sunteți? Sunteți poet și dansator?
Știu că aveam niște bani înăuntru.
Domnule, aveam niște bani.
Nu mă aștept să mi-i returnați, dar îmi dați un bilet de autobuz?
Doamne!
Doamne, da!
- Doamne! - Așa, iubito!
- Ți-a fost dor de mine, iubito? - Știi bine că da.
- Cât de dor? - Mult.
Mult de tot?
Dar ai făcut prostii cu alți băieți, nu?
Vezi să nu! Știi că doar pe tine te iubesc!
- Hai, poți să-mi spui. - Nu.
- Nici să nu-mi spui vreodată! - Zero!
- Nu vreau să știu. - Mereu, doar tu!
Ascultă... M-am reabilitat. Vreau să o iau de la început.
Da, și eu. Trebuie să terminăm cu prostia aia.
O luăm de la capăt, începem o altă viață.
Îmbătrânim. Oarecum...
- Am o slujbă. - Chiar? Serios?
- Cu ce te ocupi? - Lucrez la o agenție de recuperare.
- Ce interesant! - Dacă vrei, pot vorbi cu șeful meu.
Îl cheamă domnul Lovell și e foarte drăguț.
Nu cred că mi s-ar potrivi. Nu, iubito, nici gând.
- Ce-ar fi să te mai gândești? - Pot s-o fac.
Adică m-am gândit deja. Și nu cred că e de mine.
Acum zece ani eram în situația ta.
Proaspăt ieșit și dornic de un nou început.
- Adică ați fost închis? - Șapte luni la Otisville.
A fost cea mai bună idee de afaceri a mea.
Le trimiteam niște facturi false
tuturor marilor companii și, dacă erau sub 1.000 de dolari, plăteau.
Ajunsesem la 800.000, până când m-a prins fiscul.
Genial! Mă simt un găinar.
Dar mi-am dat seama de ceva după ce mi-am ispășit pedeapsa.
- Nu mai puteți vota. - Asta-i una.
Și că toată lumea merită o a doua șansă.
Asta am zis și eu mereu.
De aceea angajez foști pușcăriași, cum e și Rabie.
Fă cunoștință cu Tommy. E noul angajat.
Salut, ce faci?
Condamnat pentru viol, dar e băiat bun.
Deci angajați doar foști pușcăriași?
Îi angajez pe cei abandonați de societate. De toți, cu excepția mea.
- Am înțeles. - Nu are de ce să-ți fie rușine.
- Nu mi-e rușine. - Mai spune o dată.
- Nu mi-e rușine. - Mai spune o dată. Mai tare!
- Nu mi-e rușine! - Așa!
Sunt mândru de tine. Bine ai revenit!
Doamne!
Mă numesc Tommy. Sun din partea agenției de recuperări Lux et Veritas.
Nu-s prea veselă, fiindcă-mi datorați 4.500 de dolari. Ce puteți să-mi spuneți?
Știi ce fac mahării?
Angajează lobbyiști, ca să facă legile cum vor ei.
- Hai să traversăm. - De ce? Din cauza lor?
Tommy, în cartierul ăsta nu-i deranjezi pe astfel de oameni.
Argumentând că și Goth a fost vinovat de alte crime...
O gașcă de moșnegi slinoși care se bazează pe reputația lor.
Ce porcărie! Se legau de tata zi de zi.
Îl umileau fiindcă împrumutase bani să-și deschidă florăria.
Erau niște șobolani. Chiar și înainte de RICO.
Cine e Rico?
Dacă îl vezi, asta vei...?
Trăi.
- Cumpăra. - Fi!
Asta voiam să spun.
Dacă îl vezi, asta vei fi! Da, asta vei fi!
- Ce frumos! - Rosie!
- Frumușica din primul rând! - Adică eu? Da, poftim.
- Cum te simți? - Bine.
- Ce ai de spus? - Sunt gata să cred.
- Să cred! - Să obțin.
- Și să reușesc. - Bine. Să trecem la Tommy.
Tommy, cum te simți? Unde e Tommy?
- E cineva? - Vin imediat.
- Tommy! - Salut, Bobby.
- Salut! - Ce faci?
- Mă bucur să te văd! - Și eu.
- Arăți bine. - Și tu.
- Chiar arăți bine. - De când ai ieșit?
De puțină vreme. Cam de-o lună. Încerc să mă organizez.
A fost greu?
- Niciodată nu-i ușor. - Firește.
Mama e pe aici?
- Nu. - Nu e aici?
Voiam să vorbesc cu ea. Îi spui tu că am trecut pe aici, da?
- Sigur. - Ia te uită, încă mă mai pricep!
- Mă mut cu iubita mea, Rosie. - E bine.
Aș vrea să vă fac cunoștință. Mă gândeam să ieșim la o bere.
Da, dar nu acum. Suntem îngrozitor de ocupați acum.
Nu voiam s-o facem acum. Când ai timp.
- Da, poate. - Iisuse!
N-am mai văzut poza asta de mult.
- Ia te uită! Îți amintești? - Da.
Vremurile se schimbă.
Bobby, mă gândeam că poate m-aș putea întoarce.
- Chiar? - Am putea face ceva aici.
Am putea scoate bani frumoși cu puțin ajutor.
- Aș putea vorbi cu mama. - Ai vorbi cu ea?
- Nu pot promite nimic, dar... - Ar fi grozav dacă ai putea.
Bobby, vreau să le tai din nou și să adaugi...
- Bună, mamă! - ...ceva roz, te rog.
- Și vreau să mă ajuți în spate. - Mamă! Chiar așa?
Nici măcar nu mă saluți?
Ba da. Salut!
- Ce-ți trebuie? Bani? - Nu, n-am nevoie de nimic.
Când te vedem, Tommy?
Când trebuie să ieși pe cauțiune sau ai dat de necaz.
- Hai, mamă, încetează... - Vii numai când ai nevoie de ceva.
Apoi pleci și o iei de la capăt.
Iar eu rămân aici întrebându-mă dacă te voi îngropa la următoarea întâlnire.
Nu spune așa ceva. Lucrurile se vor schimba.
Mă descurc acum. Încerc să-mi refac viața.
- Pleacă! - Mamă!
- Bobby, treci la treabă! - Bine.
Poate reușim săptămâna viitoare să bem berea aia.
Bine. Chiar vreau s-o fac.
- Vreau s-o cunoști pe Rosie. - Pe Rosie, sigur.
Putem începe ratele de la 25 pe lună. Cu plăcere.
Ai de a face cu o birocrație. Trebuie să gândești ca un birocrat.
Îți spun ce trebuie să faci. Mă asculți?
Scrii adresa pe plic și îl trimiți. Dar nu pui banii înăuntru.
Apoi suni și faci scandal: "V-am plătit! N-ați primit plicul?"
Ei spun: "Ba da, am primit plicul, dar nu și..."
Atunci tu zici: "Mi-ați pierdut cecul!"
Îți spun eu, o poți tărăgăna șase luni așa. Vorbesc serios.
Gândire pozitivă!
Nu-mi vine să cred cât a îmbătrânit Bobby Pills.
Și a intrat având un sacou cu imprimeu picior-de-cocoș.
Nu e Bobby Pills, e Tony. E Tony Caruso.
- Ăla e Tony Caruso? - Da. Tony Șarpe.
Mereu o schimbă. De aia i se zice Alunecosul.
Nu l-au putut găsi niciodată.
Când i-au dat de urmă, avea un alibi beton.
Soția lui a depus mărturie și a zis: "Tony nu-l putea mătrăși pe Jimmy."
"În fiecare seară de vineri e cu amanta lui."
- Soția lui a zis asta? - Da, soția lui.
Mă întorc. Ne mai vedem.
Omul de-acolo! John Gotti.
Fac ce-mi spune când îmi spune.
Dacă-mi spune să sar, sar.
Mereu a fost la fel. El e șeful.
Prin "șef" înțelegi "căpetenie", "cap", "caporegime"?
E capul familiei Gambino și mi-a spus să mă ocup de asta.
Să te "ocupi"?
Să-l mătrășesc, să-l curăț, să-l lichidez. Să-l ucid.
Poți să-mi spui ce s-a petrecut la 20 august?
Era la o întrunire la Pizalo Club, pe bulevardul Union.
E vorba de clubul mafiei de pe bulevardul Union, nr 140?
Obiecție, Onorată Instanță! Cerem să se șteargă cuvântul "mafie".
Nu există "mafia". E un stereotip etnic și jignitor.
Se aprobă.
La club aveați arma cu dumneavoastră?
Nu poți intra cu arma. E împotriva regulamentului.
Armele și "deștepții" nu fac casă bună.
O să-ți placă priveliștea spre ocean.
Va trebui să lași gaj ceva important.
De exemplu, viața ta. Nu mă lua peste picior!
Bine, pe curând!
- Aici e biblioteca? - Ăsta e un club privat.
E vreuna pe aici? Aici e bd Union nr 140, nu?
- Cară-te de-aici! - Bine.
Pot să beau și eu ceva? Aveți Campari?
- Cară-te naibii de-aici! - O să mă duc naibii de-aici.
Ce papagal!
- Bună, iubito! - Nu poți lipsi de la lucru când vrei.
- "Rosie, să te ajut?" - Vrei să te ajut?
- Ai luat unt de alune? - Da.
- Unde ai dispărut? - La unul din cluburile de socializare.
- Cum sunt cele mafiote? - Da, clubul italian de pe bd Union.
Eram curios cum arată, așa că am intrat.
- Știi ce se întâmpla acolo? - Nu.
Nimic. Absolut nimic.
Doar un grup de moșnegi care jucau cărți.
N-au voie să intre cu arme în cluburile alea. Știai?
- Serios? De unde știi? - De la procesul lui Gotti.
- Ai fost la procesul lui Gotti? - Da.
- Când? - Înainte de a merge la club.
Mă bagi în sperieți! Ești vreun fan de-al lor?
- Îl știi pe Sammy Taurul? - Nu, nu-l știu!
Bineînțeles că-l știi! L-am văzut azi, la proces.
Depunea mărturie și a zis: "Armele și 'deștepții' nu fac casă bună".
- "Nu poți intra cu arma." - Da, fiindcă sunt cluburi!
Și lor le place să se distreze ca oamenii normali!
Vezi să nu! De parcă ar fi normali și nu fac nimic!
Dar mi-a venit o idee.
Când am intrat, am văzut că "deștepții" aveau bani.
Mă refer la mulți bani, e clar?
Aș fi putut să-i curăț de bani, să-i las lefteri.
- Nu, nu! Nu vorbești serios, nu? - Ce e?
- Nu-mi spune că vorbești serios! - Sunt bani ușor de luat. Atât zic.
Dă-mi banii! Dă-mi toți banii!
Purtătorul de cuvânt al primarului Denkins neagă toate acuzațiile.
În Manhattan, jurații au respins punerea sub acuzare
împotriva faimosului cap al crimei organizate Alphonse Fiorello,
datorită lipsei probelor credibile.
De mult se credea că Fiorello e în spatele asasinării
lui Anthony "Clams" Opstrepo, apropiatul familiei Gambino,
un incident care a provocat un război între familii,
urmat de uciderea lui Robert Fiorello, unicul fiu al presupusului cap.
FBI caută de mult timp să demonstreze
că Fiorello, importator de produse alimentare în Brooklyn,
este, de fapt, capul celebrei familii mafiote Vazallo,
dar s-au lovit mereu de vălul de tăcere ce-l învăluie pe Fiorello.
Daryl Strawberry va reveni pentru prima oară pe stadionul Shea
de când a schimbat tricoul Mets cu cel al echipei Dodger.
Marissa... Bună, pisicuțo! Acesta e pentru Tommy.
Iar acesta este pentru cea mai bună angajată.
Adică eu! Mulțumesc.
Rabitz...
101,22 dolari.
- Va trebui să vindem mașina ta. - O am de la tata! N-o vând!
- Atunci ne mutăm înapoi la mama ta... - Nu mă întorc la mama!
- Atunci trecem la planul de rezervă. - Care e ăla?
- Planul de rezervă, iubito! - Da, care e ăla?
- Ascultă-mă! - Nu, nici gând!
Dragă, ascultă-mă! Sunt niște criminali!
Nu vor suna la poliție.
Iar polițiștilor nu le va păsa dacă jefuim niște mafioți nenorociți.
Uite, urcăm în mașină, mă duci până la colț.
Intru în fugă, aștepți cinci minute și gata! Am plecat de-aici.
- Și dacă ajungi la închisoare? - Cum adică? Ce-ți veni?
Cine ajunge la închisoare? Eu n-am de gând să ajung!
De asta e o chestie tare. Nu ne trebuie decât 1.000-1.500 de dolari.
După asta trecem de hop și ne putem întoarce la treburile noastre.
- Dacă pățești ceva? - Nimeni n-o să pățească nimic.
Nimeni n-o să pățească nimic, iubito. Dacă ai o idee mai bună, spune.
- Nu am. - Nu trebuie decât să conduci.
Doar atât ai de făcut. Nimeni nu va păți nimic.
- Bine. - De acord?
Liniștește-te, m-am gândit bine.
Mă voi gândi la asta. Încă nu sunt de acord.
- Ce naiba e asta? - Ce?
Ce e asta? Doamne!
- Ce? E o vânătă! - Nu, lângă vânătă!
- Fir-ar, iartă-mă. Am uitat de ea. - Ce e aia?
- Doamne! - E forță brută!
Dacă are efect în cazul Armatei, va avea efect și în cazul nostru.
Te rog, am nevoie de ajutorul tău, fiindcă nu știu s-o folosesc.
- N-o aduce aici! - Te pricepi mai bine la mașinării.
- Cred că am stricat-o. - Trebuie s-o răsucești spre stânga.
- Ce să răsucesc la stânga? - Dacă tragi ăsta... Ține-o așa!
- Ai înțeles? - Ce m-aș face fără tine?
Trage pe dreapta! Tocmai am trecut. Ce faci? Trage pe dreapta!
- Nu pot s-o fac. - Ce nu poți?
Pur și simplu nu pot. Nu mă pot întoarce în închisoare.
Nici eu nu mă întorc în închisoare. Rosie, am nevoie de tine, iubito.
Doar de data asta, cum am vorbit. Să trecem hopul.
Întoarce aici.
Sunt noile noastre așternuturi!
- Sunt de la perne. - Dar sunt dintr-un set!
- Un sac menajer s-ar rupe. - Doamne!
- Ești a mea? - Sunt a ta.
- Tommy! - Da, iubito?
- Te iubesc. - Nu spune asta! Ți-am spus că...
- Bine, nu te iubesc. - Taci naibii!
Taci naibii!
- Taci acum! - Încetează!
Încetează! Trage-ți gluga.
Ține ochii deschiși și motorul pornit.
- Te pot ajuta cu ceva? - Da.
- Ușurel! Râzi de mine? - Ăsta e un jaf.
Treceți acolo! Hai! Acolo!
- Să nu văd pe nimeni în spatele meu. - Puștiule, ai idee unde ai intrat?
Da, bulevardul Union, numărul 140. E bună adresa, nu?
- Da, asta e adresa. - Atunci știu unde sunt.
Scoateți tot ce aveți! Vreau tot ce aveți!
Vreau lanțurile și ceasurile voastre!
Vreau inelele și portofelele voastre. Vreau banii! Vreau totul!
Stai, ușor! Ce e ăsta? Costum de Halloween? Ce faci?
- Nu! Vorbesc serios! - Gotti te-a pus să faci asta?
Ai impresia că mă joc?
Nu știu care-i treaba.
Puștiule, ia degetul de pe trăgaci!
Așa! Acum ascultați! Nimeni nu va păți nimic!
- Treci aici și ține porcăria asta! - Bine.
E frumos, nu? Băgați totul în sac. Totul!
Puștiule, dă-mi voie să-ți spun ceva. Te voi căuta și, când te voi găsi...
- O să mori! - O să mor?
Dacă eu voi muri, toți vor muri!
Băgați totul înăuntru! Bagă și peruca asta idioată!
Ce păr idiot! Băgați totul înăuntru!
Ce naiba? Ce marcă sunt? Sunt italienești?
Dați-mi pantofii! Vreau și pantofii!
Vreau pantofii voștri! Băgați pantofii în sac!
În nenorocitul de sac! Minunat!
Cobai tâmpiți ce sunteți! Da, m-ați auzit bine!
Acum vreau să se întindă toată lumea pe jos!
Întindeți-vă! Haideți! Întindeți-vă naibii pe podea!
Întindeți-vă, la naiba! La podea, cu fața în jos!
Tu, deasupra lui! Așa!
Am spus deasupra lui! Asta vreau! Deasupra lui!
- Da, așa! - Eu nu sunt pederast!
Întinde-te! Acum dă din șolduri! Exact așa!
Da, ca și cum i-ai trage-o pe la spate! Exact așa!
Tu, treci deasupra lui! Treci aici, dolofanule!
- Trage-i-o pe la spate! - Ești mort!
Toți zic că-s mort! De ce n-am aparatul foto?
Asta e pentru Frank Uva!
- Rosie, deschide naibii ușa! - Încerc!
- Rosie, deschide naibii ușa! - Trage de mâner!
- Trag, la naiba! - Încerc s-o deschid!
- Apas-o în jos. - Doamne!
Cine naiba a fost ăsta?
- Trage! Doamne! - Nu pot să cred! Hai, hai!
- Ești în marșarier! - Taci naibii!
Nu face prostii la volan! Nu jefuiesc mafia
ca să fiu prins de poliție că ai încălcat o regulă de circulație!
Apoi ce-ai făcut?
Ce puteam să fac? I-am dat banii.
Erați zece tipi aici. Nu l-ați putut prinde?
- Puștiul flutura un Uzi, Sal. - Iar tu-ți fluturai "scula".
- Cu tot respectul, nu e corect. - Du-te naibii! Corect?
Sunt cumva maică-ta? Vrei să te iau în brațe?
Cine-i puștiul ăsta? Face parte din clanul lui Gotti?
Așa credeam, dar nu l-am văzut la vreo nuntă sau la vreun priveghi.
Sal, cred că e puștiul care a intrat aici săptămâna trecută.
- Care puști? - Care întreba de bd Union nr 140.
- Care a aruncat o privire pe aici? - Da, el a fost.
- O să-i spui șefului? - Știe deja.
- Mă îndrept chiar acum către el. - Ce știe mai exact?
Că ați fost jefuiți și amenințați cu arma.
De ce? S-a mai întâmplat și altceva?
Nu. Am fost jefuiți.
- Ce s-a mai întâmplat? - Nimic.
Nimic, jur.
O problemă de care n-aveam nevoie.
Și tocmai azi!
- Salut, Ange! - Salut!
Bună, Carrie!
Să știi că mă gândesc mereu la Bobby, nu doar în această zi.
Soțul meu e mort de ceva vreme, Sal. La fiul meu ar trebui să te gândești.
Să recapitulăm, Robbie. Iei în mână pilaful.
Iei cât să-ți ajungă pentru o chifteluță de orez.
- Să fie cât o minge de baseball? - Întocmai.
Apoi îi faci o gaură în mijloc, pentru a-i pune brânza și carnea.
Iei puțină carne și o îndeși acolo, apoi puțină mozzarella.
Îi acoperi gaura, o treci prin glazura de ou.
Apoi o treci prin pesmet. Acum urmează ceva important.
Iei o scobitoare și îi faci o mică găurică.
Astfel, intră uleiul încins și topește brânza.
- Am înțeles. - Chifteluțe din orez.
Bunicul tău prepară niște chifteluțe din orez bestiale.
Arancini e cel mai complicat preparat pe care a trebuit să-l fac vreodată.
Așa e.
- Ce înseamnă arancini, Robbie? - Chifteluțe din orez?
Ce e cel mai important la o chifteluță din orez?
- Orezul? - Numai orezul nu.
Dragostea și răbdarea. Merită, nu? Întocmai.
- Du-i mamei tale o chifteluță, Robbie. - Bine.
Eu și unchiul Sal vom discuta niște afaceri.
- Am înțeles. - Bine. Pupici. Te iubesc.
Tot Long Island-ul vorbea despre Fiorello's Mobile Lunches.
- Abia pridideai cu făcutul chiftelelor. - Era o altă viață pe atunci.
Pe atunci mă interesa doar să-mi dezvolt afacerea
și să am grijă de familia mea.
Fiul meu, Bobby, tocmai se născuse.
Au trecut opt ani, Sal.
Au trecut opt ani de când mi-au omorât băiatul.
Odihnească-se în pace.
Soția a fost devastată.
Treaba de care trebuia să discutăm...
GĂSEȘTE-I
ÎI OMOR?
Nu în aceste vremuri, Sal.
Vulturii nu vânează muște. Doar le sperie.
- Ești sigur? - Da.
- Chiar îmi place. - E drăguță.
E o brățară foarte elegantă.
- Îți place? - Da.
Cât costă?
Cu tot cu TVA, ți-l pot da cu 600.
- Șase? - E o afacere bună.
- 600? Ce zici de 540? - Nu.
- Cinci... Ce zici de un schimb? - Ce-ai la tine?
Asta am la mine.
- De unde le ai? - Moștenire de la tata.
- De la taică-tu. - Da.
Bine.
Nu, mulțumesc.
- Cum adică nu? - Nu sunt interesat. Mulțumesc.
- Despre ce vorbești? - Știi că nu provin de la tatăl tău.
- Altă dată vino cu o minciună mai bună. - Mă iei la mișto?
Locul ăsta-i conform legii? Obiectele astea-s obținute legal?
- Scoate-l de aici. - Nu te uita la ea!
- Pleacă din magazinul meu. - Du-te naibii!
- Priviți-l pe tipul ăsta! - Ia uitați-vă.
Au acoperit linia! Eseul ăsta m-a costat zece miare.
- Dom, s-a ridicat fanionul. - Ia priviți. Un fanion.
S-a revocat decizia. Ascultați-mă! Nu cunosc acest arbitru, mă jur.
Acesta e un jaf.
- Dar, după mine, e în regulă. - Acesta e un jaf!
Ce vreți? Și-a împins adversarul.
Rahat!
- Pune-ți căștile. - Ce?
Acesta e un jaf. Uitați cum o să procedăm.
Vreau lanțurile și ceasurile voastre.
- Vreau ghiulurile și banii voștri. - Ce naiba?
- Vreau și pielea de pe voi! - Știi al cui e clubul ăsta?
"Al cui?" E al meu. E clubul meu.
- Azi e clubul meu. - Faci o mare greșeală.
Dumnezeule!
- Aveți impresia că mă prostesc? - Aia-i o mitralieră?
Goomba, ia castronul ăla și pune-l pe masă.
- Liniștiți-vă, oameni buni! - Pune-l naibii pe masă.
- Faceți ce zice. - Puneți banii înăuntru. Mă jur că...
Îi jefuiește!
Puneți totul. Și lanțurile. Hai, dați-mi tot!
La naiba!
Tu ce faci? Ți-ai luat cumva concediu?
- Crezi că e o idee bună? - E o idee grozavă.
Vrei să știi de ce? Fiindcă sunt nesăbuit!
- Dă-mi lanțul! - Nu-i cazul să rănești pe cineva.
- Treci acolo. Treci naibii acolo! - Ia-o ușurel.
S-a făcut. Ia-le și du-te!
Facem cum spui tu. Nu face nimeni pe eroul.
Acum vreau să vă dezbrăcați cu toții.
- Ce? - Dați-vă hainele jos. Hai!
- Faci o mare greșeală. - Vreau să vă dezbrăcați cu toții. Hai!
- Mișcați-vă! - Bine...
Hai, dați-le jos! Mișcați-vă!
Îl vor omorî.
Îi vor tăia boașele și i le vor băga în urechi.
O să le poarte pe post de cercei. Mai întâi îi fac o poză, apoi îl omoară.
- Cineva a chemat poliția. - Ce?
E primul meu filaj și cineva cheamă poliția?
Puneți totul pe masă! Mișcați-vă!
Dă-te mai în spate! Stai prea aproape de mine.
- Nevastă-ta ți-a cumpărat chiloții ăia? - Dumnezeule!
În regulă.
Asta-i pentru Frank Uva.
Acum iese. Fă-i o poză.
Cine are o armă?
Calc-o!
- Fă-i o poză. - Cred că s-a stricat aparatul.
Dă-te la o parte.
- Ai numărat cât avem? - Încă n-am terminat.
Șapte, opt, nouă, zece. Sunt 25.000.
Sunt 30.000 de dolari pe masa asta,
fără să punem la socoteală aurul sau argintul.
John a încălcat toate regulile prin ceea ce-a făcut. Îți dai seama?
Se dădea fercheș, mergea țanțoș de parcă era vreo vedetă de cinema...
Și-a omorât șeful în mijlocul străzii. Omul și-a făcut-o cu mâna lui.
O să distrugă acest stil de viață, John.
Dacă nu ne-ar fi făcut să părem ca o adunătură de idioți,
puștii ăia n-ar mai fi dat buzna prin cluburile noastre.
Încă nu i-ați prins pe puștii ăia?
- Nu. - Ți-ai luat concediu cumva?
Un întreg oraș așteaptă verdictul procesului lui John.
Suntem într-o situație delicată.
E stânjenitor, Sal.
Dacă mă lăsai să rezolv problema atunci când trebuia,
acum nu mai era așa de stânjenitor.
Și ce urma, Sal?
- Îți pătai mâinile cu sânge? - Să mi le pătez? Fii serios.
- Eram zaraf la Waikiki. - Zaraf?
Împrumutam bani. 1% pe săptămână.
- El e Sammy "Taurul". El e turnătorul. - 25% pe an.
- Ca o dobândă? - Se poate spune și așa.
Unii cer 2-3%. E prea mult.
Oamenii îți pot face probleme, nu-ți dau banii înapoi.
- Ce se întâmplă dacă nu te plătesc? - Să nu mă plătească? N-au de ales.
Le crăp capul cu o bâtă de baseball.
Sal, eu nu trebuia să fiu cine sunt astăzi.
Eram doar un tip cu o furgonetă fast-food.
- Vindeam chifteluțe din orez. - Da.
Toți credeau că ar trebui să-mi deschid propriul restaurant.
Dar de unde bani pentru așa ceva? N-aveam nici cât să-mi plătesc chiria.
Apoi, într-o bună zi, cineva m-a rugat să livrez un colet.
Mi-am zis: de ce nu? Oricum mi-era în drum. Am acceptat.
Așa că mi-a dat un plic.
Cu livrarea aia i-am luat o bicicletă fiului meu.
Curând după aceea, livram plicuri prin întregul Long Island.
Dar, într-o zi, au lipsit niște bani dintr-un plic.
Dispăruseră 50 de miare.
Toți se uitau la mine,
fiindcă eu conduceam o furgonetă și vindeam chifteluțe din orez.
Cine?
- Nu știe nimeni povestea, Sal. - Haide! Cine i-a luat?
- Tony Vella. - Tony Vella?
Cel care controla întreaga coastă de nord?
Așa că m-am dus la el.
În scurt timp, Tony Vella nu mai controla nicio coastă de nord.
- Nu mai controla nimic. - Stai o clipă, Al.
- Tu l-ai omorât pe Tony Vella? - M-a făcut să par un fraier.
Credeam că voi ajunge la el și mi-o voi lua pe cocoașă de la băieți.
Că voi pleca din biroul lui cu coada între picioare.
Încercam să am grijă de familia mea.
Atunci am primit apelul.
Băieții au venit după mine, m-au băgat în mașină...
- Credeam că mă vor omorî. - Nu poți omorî un acolit al mafiei.
Așa că m-au băgat într-o cameră.
- Te referi la... - Șeful nostru.
Se pare că Tony Vella șutea bani de ani buni.
Așa că a fost recunoscător. A avut grijă de mine, Sal.
Mi-a oferit un împrumut, mi-a dăruit un restaurant.
Credeam că am grijă de familia mea.
Uite-mă acum.
Doamnă Hoffman, treaba-i foarte simplă.
Lăsați cheile în mașină, iar aceasta dispare.
Gata cu ratele la mașină.
Vărul meu, Nicky, o va fura. Are un atelier de dezmembrări.
Aveți vreo idee mai strălucită? Încerc doar să vă ajut.
Doamnă Hoffman, sunt eliberat condiționat. Nu pot purta această discuție.
Dragă, n-o să crezi ce...
- Ia fii atent ce zice Gotti. - Ce?
"Dacă aș intra să jefuiesc o biserică"
"și aș ieși cu o clopotniță în cur, tot n-aș cădea la înțelegere."
- Ai citit? - Nu mă pot sătura de Gotti.
- E o nebunie. - E grozav, uimitor.
- I-ai urmărit procesul lui Gotti? - Da.
- Și noi. - Serios?
- Da. - Are loc chiar acum.
Are loc chiar acum. Dacă nu eram aici, eram la proces.
- Se poate duce oricine? - Intri și atât.
Nu-ți trebuie vreo legitimație?
- Nu, poate intra oricine. - Oricine?
- Serios? - Da.
Ar trebui să mergem, domnule Lovell. Cred c-o să-l găsiți foarte fascinant.
- Știu asta datorită minții dumneavoastră. - Eu nu pot și nici voi.
- Suntem la muncă. Eu sunt șeful. - Nu înțeleg. Dumneavoastră sunteți șeful.
Șeful e singurul care poate face asta.
Spune-i lacheului că eu, John Gotti, o să-i retez capul.
Domnule Gravano, puteți explica curții ce a vrut domnul Gotti să spună?
Da. John era supărat.
Unul dintre locotenenții noștri nu voia să meargă la Spark's Steak House.
- El e turnătorul, Sammy "Taurul". - Nu-i plăcea mâncarea?
Fripturile de la Spark's sunt bune.
Nu voia să fie părtaș la asasinatul lui Paul Castellano.
- De ce nu? - E uimitor.
- Nu? Pari foarte încântat. - Poți omorî un șef...
- Chiar sunt. - ...dacă sunt ceilalți șefi de acord.
Domnul Gotti a zis că voia să ceară permisiunea?
Da, se ducea la clubul Waikiki ca să lămurească lucrurile.
E clubul social din Queens, de pe str Avenue nr 103.
Localul Marelui Al.
Domnul Gotti a primit acordul de a-l omorî pe domnul Castellano?
- Nu. Al... - Alfonse Fiorello?
Da. Marele Al l-a trimis la plimbare pe John.
Nu primești cu ușurință permisiunea de a omorî un cap.
Încalcă ordinea firească a lucrurilor. Un șoarece nu atacă un leu.
Iar tu nu ucizi un cap.
- Salut! - Salut!
Era să nu mă prezint la întâlnirea noastră lunară.
Îmi dai un pahar cu apă?
Mă gândeam că laureatul codoșilor și ticăloșilor
va fi prezent la "Procesul secolului".
Voi veni acolo când se va da verdictul.
Nu vreau să-l văd pe Gotti cum se joacă din nou cu voi.
Pari terminat. Poate ar trebui să te retragi, să scrii o carte.
Voi, gazetarii, n-aveți un roman ascuns undeva în suflet?
Nu vreau să scriu niciun roman.
Caut un sinonim din șase litere pentru "marsupial".
Poate asta o să te înveselească.
Ce-i asta? Ce naiba e?
- E trucată. - Îl recunoști pe tipul ăsta?
- Bobby D? - Da.
Ce e? Pe bune, ce se petrece?
Doi puști au jefuit două cluburi sociale.
Puștiul intră cu un Uzi, "curăță" bine locul.
Ce pot face ăștia? Să cheme poliția?
- Cine face asta? - Doi puști, ți-am mai zis.
- Cine? Doi puști locali? - Da.
- Cine-s? De unde sunt? - Habar n-am.
- Un băiat și o fată. - O fată face asta?
Da. Ea conduce mașina, el mânuiește arma.
- De ce-s în chiloți? Ce se petrece? - N-aș putea să-ți spun.
- Poate le-au furat și pantalonii. - De 30 de ani fac asta...
Dar nu credeam că sunt adepții boxerilor.
Sunt recunoscător că sunt în boxeri.
A fost incredibil. "Omoară-l! Nimicește-l!"
"Un șoarece nu atacă un leu."
Voi folosi acest citat. O să-l scriu pe o pancartă.
- Dă-mi o țigară, iubito. - Bună, șoarece!
- Bună! Sunt un șoarece. - Iar eu, o leoaică. Dispari!
Nu te pot ataca.
Știi ce mi se pare nebunesc? Că Giuliani a pornit tot tărăboiul.
- Cine-i ăla? - E italian.
Deci, un italian dă jos alt italian. E nevoie de tupeu.
"Nu te răscoli niciodată împotriva propriei familii."
- Editorului meu o să-i placă asta. - Da, dar nu poți avea pozele.
- Cum adică? Vrei sau nu să scriu știrea? - Ți-am dat deja povestea.
- Nu le poți avea. Sunt confidențiale. - Rătăcește una. Am nevoie de o poză.
Am nevoie de o poză dacă vrei o știre pe prima pagină.
Ești scriitor. Creezi imaginea prin cuvinte.
Nu... N-o să mă creadă nimeni dacă o să scriu povestea asta.
Mă uit la poză și tot nu pot să cred. Îmi trebuie o poză.
Dacă vrei să ajungă pe prima pagină, îmi trebuie o poză. Uită-te puțin.
- E aur curat. - Bine. Poți avea una.
- Dar o vreau pe prima pagină. - S-a făcut.
Ai făcut-o intenționat? Ca să-ți promit prima pagină?
Nu-ți promit. Nu ți-am promis.
Tipii ăia sunt descreierați. Locul lor nu e în închisoare.
Locul lor e la balamuc.
Iar numele alea... Marele Al și Grasu' Tony.
- Cum se chema clubul ăla? - Waikiki.
- Da, Waikiki. - Pe unde naiba a zis că e?
- Waikiki... E asiatic, nu? - Da, a zis că-i asiatic.
- Din China? - Nu. E un stat din America.
- Bună asta! - Waikiki, America.
Nu știu în ce Americă trăiești. Unde era clubul ăla social?
- Pe strada Avenue. - Numărul 103, nu?
- Nu schimb niciuna. - Ce naiba?
- Acesta e un jaf. - Ce-a zis?
Am zis că acesta e un jaf.
- Scoateți tot "cașcavalul". - N-avem mâncare aici. E un bar.
Nu vreau o rolă de cașcaval. Vreau biștarii, bătrâne.
Vreau banii voștri. Hai! Scoateți tot!
- Bine... - Puneți înăuntru. Ține-o în mână!
Puneți totul. Unde crezi că pleci, tataie?
- Treci acolo! Mișcă! - Nu am nimic.
Serios? Și ăsta ce-i? Frumoasă încercare, bătrâne!
Frumoasă încercare! N-ai "nimic".
Îmi trebuie portofelul. Păstrează banii, dar am nevoie de portofel.
- Nu-l primești înapoi. - Ia numai banii, te rog.
Astea-s pentru ficat, celelalte-s pentru prostată.
- Îmi vrei și proteza? - Soția mi-a dăruit portofelul ăla.
- Zi-i să-ți cumpere alt portofel. - A murit.
Ai puțină decență. Îmi trebuie și abonamentul pentru autobuz.
Dacă lui îi dai abonamentul, îl vreau și eu pe al meu.
- Așa ar fi corect. - Nu primiți niciun abonament.
Te rog, domnule! Pari un copil de treabă.
Te rog!
- Te rog! - Cred că-s bolnav cu capul!
- Ce culoare are? - Negru.
- Poftim! Ține-ți portofelul. - Ăsta-i maro. Negru!
- Hai! - Stai puțin. Mă ocup eu.
- Ține-ți portofelul. - Păstrează banii.
Îți păstrez banii. Ce înseamnă asta? Cinci dolari?
Păstrează banii, dar dă-mi înapoi portofelul.
Știți ceva? N-am timp de tâmpenii. Trebuie să plec.
- La naiba! - Vino încoace, derbedeule!
- Lasă portofelul aici. - Crede că mai poate da cu pumnul.
Întoarce-te! Nu știi ce faci, derbedeule!
La naiba!
- Asta-i tot? - Ți-am zis că asta-i tot.
Era o adunătură de pensionari.
- Cum funcționează ăsta? - Apeși butonul de pornire.
- Evident, îl apăs. - Țipă la el. Sigur așa pornește.
Rosie, te rog să... Cristoase!
Ai văzut asta?
Micu' Anthony, C. Vinnie, C.
- Jimmy "Brânză", A. - Stai puțin. Dă-mi să văd.
Ce-i aia? Dă-mi să văd.
Știi ce-i ăsta? E arborele genealogic. Asta e întreaga familie Vazallo.
- De la ce vin inițialele? - A, asociat. C, cap.
- Știi ce-ar face federalii pentru asta? - Ce?
S-ar pune-n genunchi și ne-ar pupa în fund.
De ce?
Mafia își reneagă existența. Asta-i întreaga lor apărare.
Neagă că-s organizați. Asta e schița lor.
Dovedește că sunt organizați. Au ierarhiile, au totul...
CINE JEFUIEȘTE MAFIA?
Cine a vorbit cu ziariștii? Ia ascultă.
"Două cluburi sociale ale mafiei au fost jefuite de un pistolar solitar,"
"care intră în discretele societăți fluturând o armă automată."
"O complice îl așteaptă afară, iar el golește buzunarele gangsterilor."
"Cuplul, poreclit 'Bonnie și Clyde', fuge apoi într-un Buick Century cenușiu."
Jigodia naibii!
- E de rău. Vor să ne facă să vorbim. - Cine?
Nu știu. Cine a scris articolul.
Cum vor să vorbim dacă nu știu cine suntem?
- Ascultă! Rose! - Ce?
- Ești atentă la mine? - Da.
- Nu sunt gaborii, nu? - Nu.
- Nu pot fi gaborii. - Așa-i.
Fiindcă dacă erau gaborii...
Dacă erau gaborii, am fi fost arestați.
- Dar nu-i nici mafia. - Nu.
- Fiindcă sunt rușinați. - Și am fi fost omorâți până acum.
Așa că... cine naiba sunt?
- De unde naiba ar lua o astfel de poză? - Știi ceva?
- Tommy... - Ce faci?
- Ar trebui să-i sunăm. - Pe cine?
- Pe mafioți. - Da, chiar că ar trebui să-i sunăm.
Despre ce naiba vorbești?
Trebuie să ajungem la ei înainte să ajungă ei la noi.
Ai venit după date. Poftim!
- M-ai auzit? - Nu-i putem suna.
Avem această listă. Nu face doi bani dacă ei nu știu că e la noi.
Așa că-i sunăm și-i șantajăm?
Le zicem că avem lista, așa că să nu se pună cu noi.
- De ce? - Fiindcă suntem țăcăniți.
Pe cine să sunăm?
- Alo! - Salut, Vinny! Cum merge treaba?
Nemaipomenit. Facem sex în grup și tragem pe nas. Cu cine vorbesc?
- Cu Bonnie și Clyde, nenorocitule. - Fii serios. Cine ești? E o glumă?
Voiam să văd ce faci, să-ți spun ce păr frumos ai.
Port pantofii tăi chiar acum.
- Serios, nenorocitule? - Da.
- Îți plac pantofii? - Da.
Îi voi recupera și te voi tăbăci cu ei până-mi stric ambii pantofi.
- De unde ai numărul ăsta? - De unde?
N-am doar atât, Vinny.
Am numărul, rangul, porecla ta...
Apropo, te cam afli la coada listei.
- Ce listă? - Despre ce naiba vorbești?
- De fapt, am informații despre toți. - Urmărește apelul.
Despre întreaga familie, până la Marele Al.
- Pe bune. - Și de ce-mi spui mie?
Vinny, vreau să-ți informezi toți prietenii macaronari.
E puștiul care i-a jefuit.
Dacă vă puneți cu noi, fiecare agent va avea lista asta.
Ce-ai zice să închizi telefonul și să te duci să ți-o tragi cu maică-ta?
Dă-mi voie să mă repet, nenorocitule.
Am un testament. În el e menționată o căsuță poștală.
Iar în căsuță am o listă.
- Serios? - Da.
Dacă pățim ceva, orice...
Dacă eu sau Bonnie pățim ceva, o să vă distrugem întregul clan.
- A fost bine? - A fost foarte bine!
Porți dresuri?
- Am dat de naiba, Sal. - Mie-mi spui? Ce mai e?
- Tocmai am vorbit cu Clyde. - Care Clyde?
- Ticăloșii de Bonnie și Clyde, Sal. - Acest Clyde? De unde are numărul?
Asta l-am întrebat și eu, dar el zicea că are o listă.
O listă? Vinny, a zis că are o listă?
Vorbea de nume, de ierarhie. Se întinde tocmai până la Marele Al.
- Ce naiba e lista aia, Sal? - E un pact.
Dacă cineva e arestat, din orice motiv, îl sună pe tipul cu lista,
care-i anunță pe toți că respectivul are probleme,
înainte ca federalii să ajungă la ei.
Astfel, federalii nu-i vor convinge să se toarne unii pe alții.
- Iar tipul ăsta ține lista la el? - Da. Joey D.
Anthony? E luni după-amiază. Pe unde e Joey D?
Joey D e la centrul de bowling Miracle Lanes.
Vezi să-i dai de mâncare, prietene.
Pantofi de bowling!
O să-ți aduc de mâncare. Să nu te miști de acolo.
- Voi rămâne aici. - Bine.
- Nu voi pleca de aici. - Bine.
- Voi sta aici. - Bine. Eu îți voi aduce mâncarea.
Așa să faci. Iar eu o voi mânca.
- Cardozo. - Domnule Cardozo...
V-am citit articolul din gazeta de azi și sunt dezamăgită de greșelile din el.
Serios? Îmi pare rău, cucoană!
Am spus fără brânză, Gary!
În articolul tău de azi
ai scris că am jefuit o pereche de cluburi.
Și m-am uitat în dicționar. "Pereche" înseamnă "două".
Pot fi obiecte folosite împreună sau poate fi vorba de un cuplu.
Sau două cărți de joc.
Dar noi am jefuit trei cluburi, așa că ai picat de fraier!
Ascultă, nu știu dacă spui adevărul și ești chiar cine spui
și nu am timp de fantezii.
Așa că, dacă bați câmpii, nu mă ajuți nici pe mine,
și nici pe tine. Dar, dacă e adevărat ce spui,
dacă ești chiar tu, atunci ceea ce faceți e extraordinar.
Oamenii vorbesc despre voi, își dau cu părerea.
Sunteți pe buzele tuturor, dar nu asta contează.
Contează care e povestea voastră.
Oamenii vor să știe.
Hai să ne întâlnim!
Și să mă dai pe mâna poliției? Nu, mulțumesc!
Nu! În 30 de ani de când scriu despre mafie
nu mi-am divulgat sursele niciodată.
Ar trebui să ne întâlnim și să vorbim despre asta.
Poate.
Unde vrei să ne întâlnim? Unde stați?
- Știi Queens? - Sunt din Queens.
- Ei, na! - Da.
Și eu la fel. Ce drăguț!
Oriunde. Alege un loc!
Îți place pizza?
Mănânc pizza.
Ține minte să pui degetul așa
și dai drumul piedicii.
Te las pe tine să arunci acum, da?
- Faci așa. - S-a dus departe!
Acum tragi spre tine.
Alo!
Da, alo! Dă-mi-l pe Al.
- Cine e? - "Cine e?"
Dar tu cine mă-ta ești? Du-te dracu'!
Dă-mi-l pe Al!
- Nu e nimeni aici cu numele ăsta. - Nu e acolo nimeni pe nume Al?
Ai face bine să găsești pe cineva cu numele Al.
Marele Al Fiorello. 718-555-4377.
Am nimerit-o? Bd Ocean, nr 41, Howard Beach.
Faci pe deșteapta? Ascultă, există listă dată naibii.
Înțelegi ce spun?
Și e la mine. Asta încerc să-ți explic.
Am o cutie poștală.
Și în cutia poștală am un testament.
Acolo scrie că ar fi bine să nu vă puneți cu mine sau bărbatul meu!
Pricepi?
Salut, Al!
Vino aici!
M-a sunat, Sal. M-a sunat acasă pe numărul personal.
Mi-a violat intimitatea. Cine i-a dat numărul?
Al, are mai mult decât un număr de telefon.
Așa mi-a zis. Cine i-a dat-o?
Joey D, dar n-a fost vina lui.
O avea în portofel când l-a jefuit puștiul.
În portofel? O avea în portofel?
Cum naiba să-l lași pe un individ bătrân cât lumea
să țină asta în portofel, Sal?
Cineva trebuia să o țină.
Ne-am gândit că, datorită experienței, Joey ar fi ultimul care să trădeze.
- Pot să am încredere în tine, Sally? - Desigur.
Aranjează o întâlnire diseară la clubul meu, la ora 19:00.
Bine.
Să vină toată lumea!
Spune-le că vom lua cina.
Sigur vrei să faci asta, Al?
Toată lumea, Sal. Toată lumea.
Recuperează lista cu orice preț!
Recuperează lista aia cu orice preț!
Bine!
Fir-ar!
Bună, băieți!
Bună, șefu'!
Vă mulțumesc că ați venit.
Mor de foame.
Pâine cu usturoi. Ați văzut pâinea cu usturoi?
Ce e?
Scuze, Al.
Știți cu toții ce scurgere s-a produs.
Și care sunt posibilele consecințe.
- Da? - Da, șefu'!
Unitatea e singura soluție în vreme de criză.
Principiile, onoarea, sacrificiul și, mai presus de toate...
...solidaritatea.
Așa e.
Solidaritatea.
Dacă renunțăm la solidaritate,
renunțăm la ceea ce ne face puternici. Nu-i așa?
Așa e, șefu'.
- Ce-ți mai face familia? - E bine, mulțumesc.
- Și micuțul? - Crește pe zi ce trece, Al.
Pot să am încredere în tine, Vinny?
Îmi poți încredința și viața, șefu'.
Să mă exprim altfel.
Dacă vrei să ai un restaurant, trebuie să îl păstrezi curat, nu?
Da, șefu'.
Și nu mă refer la dat cu cârpa de mântuială.
Ci la curățenie de la A la Z, la stat în genunchi și frecat până e lună.
- Nu? - Așa e, șefu'.
Altfel se adună șobolanii.
Dacă vine unul, vine și al doilea.
În curând te trezești cu rahat de șobolan în chiftelele de orez..
- Cum îți mai merge, Anthony? - Bine.
- Bravo. Te simți bine? - Da.
Bine.
Anthony!
Unde e Joey D?
Joey D nu a putut să vină.
Nu se simte prea bine.
Gata cu vorbăria!
Am ceva pentru tine, Bobby.
Știu că nu am fost prezent când a trebuit.
Și știu că n-am fost de ajutor. Dar poate asta o să ajute.
De unde ai atâția bani, Tommy?
- Despre ce vorbești? Doar ia-i! - De unde i-ai luat?
- Nu contează. - Cum adică nu contează?
De unde ai așa mulți bani?
Nu contează de unde dracu' îi am!
Vreau doar să ți-i dau. Vreau să-i iei, Bobby!
Încerc să-ți spun că-mi pare rău!
Bobby, uite... Știu prin ce ai trecut, da?
Știu că tu ai făcut totul.
Știu că am fost un frate mai mare de doi bani.
Bobby, știu că tu ai avut grijă de magazin.
Și ai avut grijă și de mama.
Încerc să-ți spun că apreciez asta.
Încerc să-ți mulțumesc.
- Să-mi mulțumești? - Da, să-ți mulțumesc.
Crezi că poți da buzna aici după zece ani, să spui "mulțumesc"
și apoi totul va fi bine?
- Nu. - Unde ai fost, Tommy?
Eram vraiște, Bobby.
Eram vraiște. Îmi pare rău, Bobby.
Bobby, îmi pare rău, asta contează, nu?
Uneori faci totul cum trebuie.
Te ocupi de magazin, îți plătești facturile
și totuși ajungi rău!
Uite cum a pățit tata! S-a spetit muncind pentru locul ăsta.
Și uite unde l-a dus asta.
Nu e vina nimănui, Bobby.
Ia banii.
Tatăl tău a făcut totul cum trebuia.
Se trezea devreme în fiecare dimineață.
Nimeni nu a muncit mai mult ca el.
- Știu asta. Nu despre asta... - Și știi de ce?
Ca tu să ai o viață mai bună.
Uite ce e! Eu și tata ne-am înțeles bine. Ne-am împăcat.
I-ai frânt inima, Tommy.
- L-ai omorât. A murit de inimă rea. - Eu l-am omorât?
- Da. - Acum eu sunt de vină?
Cum poți să-mi spui una ca asta? Nu eu l-am omorât.
Nu eu l-am omorât și nici nu s-a sinucis.
Nenorociții de mafioți l-au omorât și știi asta.
Dar despre asta nu vrem să vorbim, nu-i așa?
Știi că așa e!
Știți amândoi! Nu, Bobby? Spune ceva!
A trebuit să țină pe picioare magazinul ăsta
și oamenii ăia au fost singurii la care a putut apela.
A vrut să te ajute.
Chiar a vrut să te ajute.
Voia atât de mult să reușești!
Și la ce bun?
Nu spune asta, mamă!
Ce ai făcut cu viața ta, Tommy?
Ce ai făcut cu viața ta?
Am făcut cum am putut mai bine! Am reușit ceva!
- Da? - Da, am reușit ceva în viață!
Asta? Asta ai reușit să faci în viață?
- Nu-i vreau! - Mamă, îmi pare rău.
Vreau doar să luați banii, mamă. Te rog, ia-i.
Nu vreau banii ăștia.
- Ia naibii banii! - Nu vreau nenorociții de bani!
- Bobby, ia banii! - Nu-i atinge!
Bine! Știți ceva? Am plecat de aici!
Nenorocitul pleacă de aici.
Am încercat să fac un gest frumos. Fir-ar!
Am încercat să fac un gest frumos!
O să fie o știre importantă?
O să o publici pe prima pagină?
E o vorbă printre ziariști.
Îmi plac zicalele, sloganele.
Asta e bună. Cică o știre grozavă
e ca o fată sexy în fustă mini, înțelegi?
Am zis pe dos.
O poveste bună e ca o fustă mini pe o fată sexy.
Trebuie să fie suficient de lungă cât să acopere subiectul,
dar suficient de scurtă cât să capteze interesul.
Da! Îmi place asta!
Nu am inventat-o eu, dar ai prins ideea.
- Deci te cheamă Rosie? - Da, Rosie.
- Ești de prin partea locului? - Da, am crescut două străzi mai încolo.
Eu stau pe Elmhurst.
- Pe bune? - Da.
Părinții tăi sunt tot de aici?
Da, mama încă locuiește în casa unde am crescut.
- Tata a murit. - Îmi pare rău.
- Îți lipsește? - Dacă îmi lipsește? Sigur.
Notează asta:
Când s-a îmbolnăvit, a spus: "Când voi muri, mașina o ia Rosie."
Dar, când a murit, mama și fratele meu au vrut să vândă mașina.
Îți vine să crezi?
Eu n-am fost de acord, fiindcă iubeam mașina aia!
Apoi, de fiecare Crăciun mergeam cu mașina în oraș
ca să vedem bradul și ferestrele luminate în centru.
Devenise o tradiție a noastră.
E bine.
Cam astea sunt lucrurile obișnuite care-mi lipsesc, dacă vrei să scrii.
Da.
Și aia e mașina pe care o folosiți când spargeți cluburile?
- Ce? - E aceeași mașină?
Da.
Și prietenul tău? El de unde e?
Tommy? El nu e de pe aici.
- Tommy. Tommy și Rosie. - Da, cu doi "m".
Mi-l descrii pe Tommy?
Primul lucru e că-i arătos.
- Și e un fel de geniu. - Deci a fost ideea lui?
Într-o zi am ajuns acasă de la lucru.
Tommy tocmai se gândea că indivizii ăștia sunt niște nemernici.
Nimeni nu e rănit, deci chiar e o infracțiune?
Răspunsul nu e ușor. Tu ce crezi? E o infracțiune?
Nu, nu cred.
- E lipsit de sens, nu? - Nu. Înțeleg.
- Da? - Sigur.
- Îmi place cum scrii. - Mulțumesc.
- Deci Tommy și Rosie. - Da.
Câți ani are Tommy?
29. Tommy!
El e domnul Cardozo, de la ziar.
Știu cine e.
Ce naiba faci?
Ce i-ai spus?
- Nu i-am spus nimic. - Ce i-ai spus?
- Am presupus că... - Taci! Nu vorbeam cu tine!
- Scuze. Ieși naibii afară! - E doar un interviu.
Ce naiba te-a apucat?
O să spună povestea noastră!
Ascultă-mă! Taci!
- Scuze pentru mai devreme. - Nu-i nimic.
Ești polițist sau ai de-a face cu agenții guvernamentale?
Nu sunt nici polițist, nici nu lucrez cu vreo agenție de genul ăsta.
Sunt reporter. Asta e tot ce fac.
Pun întrebări și scriu ce vreți voi.
E drăguță poza!
De fapt, știm. Îți citim rubrica din ziar.
Deci cum facem?
Eu vă pun câteva întrebări.
Când nu vreți să răspundeți, nu răspundeți. Asta e tot.
O să scriu numai ce vreți să scriu.
Ea ce ți-a spus?
Mi-a vorbit despre ea.
- Tu nu știu de unde ești. - Sunt din Bronx.
Din Bronx.
Pot să vă întreb cum v-ați cunoscut?
- Cum ne-am cunoscut? - Da.
La o petrecere.
La petrecere? Când erai cu fraierul ăla?
Da, era cu un fraier la o petrecere.
Întreabă-l altceva.
Da, să nu vorbim despre asta,
fiindcă nu sărbătorim evenimentul ăsta.
Iar motivul pentru care nu-l sărbătorim e că...
Să nu mai vorbim despre asta.
Care e următoarea întrebare?
Vrei să ne căsătorim?
Vorbești serios?
Da.
Vorbesc serios.
Nu faci mișto de mine?
Nu, iubito. Te întreb...
Vrei să fii soția mea.
Da, bine.
Când?
Se apropie Crăciunul.
Să ne căsătorim în ziua de Crăciun.
Doamne, îmi place ideea!
E o idee bună, nu?
Ar fi zilele mele preferate într-o singură zi!
Crăciunul și aniversarea căsătoriei noastre.
Așa m-am gândit.
Ar fi ca un pachet promoțional "2 în 1".
Exact!
Da.
Mă gândeam să ne căsătorim,
apoi să ne mutăm de exemplu în Florida.
Și să ne deschidem o florărie?
- Da. - Pe bune?
Da, la asta mă gândeam.
Ai dreptate, iubito. Putem să ducem o viață liniștită.
Am putea, dacă mai facem ceva bani.
Am putea să deschidem un magazin.
Să locuim la etajul magazinului.
- Ar fi o viață frumoasă. - Da.
- Cu charisma ta... - Și farmecul tău...
Și farmecul meu. Da.
- Nu am mai fost în Florida. - E ca în Rai.
- Chiar? - Da, au palmieri.
Și cocotieri, și aligatori, și aer condiționat...
Nici eu nu am fost acolo, dar am auzit că e paradisul.
Doamne!
Și când mergem?
- Mă gândeam să ne căsătorim... - Da.
- Și la 1 ianuarie să plecăm în Florida. - Deștept plan!
- Da. - Un an nou pentru o viață nouă.
Da, ar fi ca o viață nouă.
- Asta da zi! - Un nou an.
Totul va fi nou.
Da, totul nou.
O luăm de la capăt. Vrei s-o facem?
Da, vreau s-o facem!
- Da? - Da.
Te-ar face fericită?
Da!
Bine.
Așa facem?
Da, așa rămâne!
- E pe bune? - Da, avem țeluri!
Văd că te-ai împrietenit la cataramă cu cei doi.
Sunt cuvintele ei. Eu doar am luat notițe.
Mi-a plăcut de ei. El e cam aerian. E ca de pe altă lume.
Ea ar putea face carieră ca șefă a unei agenții de resurse umane.
Dacă mă întrebi pe mine, sunt doar două mici pramatii.
Mai acătării, totuși.
Au reușit să prindă un pește mare.
La ce te referi?
- Să nu scrii asta în articol, da? - Da.
Au pus mâna pe o chestie de care încercăm să facem rost
încă de pe vremea lui J. Edgar.
Au ceva cu care putem să-i înfundăm pe Marele Al și restul familiei Vazallo.
- Ultimul cui în sicriul întregii mafii. - Ce anume e?
O listă.
Joey D vă salută.
Joey D?
A, da, Joey D!
Încă mai construiește docuri?
Și el își amintește de tine.
Are o mulțime de povești de pe vremuri.
O mulțime de nume.
O întreagă listă.
Îi place să spună povești.
Are o imaginație bogată.
Ce zici de asta? Sunt eroi.
Ce ai de gând? Ce înțelegere o să le oferi?
Înțelegere?
Da, înțelegere. Protecție. V-au făcut un cadou.
- O să le dai ceva în schimb, nu? - Nu ne-au dat nimic.
Nici măcar nu știu că am intrat în posesia listei.
Cu ce pot să te ajut?
Gotti e pe ducă.
Clanul Gambino e terminat.
Procurorul își pregătește deja următorul spectacol,
iar clanul Vazallo va face parte din el.
Da?
Joey D a fost doar începutul.
Felicitări.
Încă trei porții de mortadella pentru prietenii mei.
Trece-le în contul meu.
Zilele îți sunt numărate, domnule Fiorello.
După cum spunea Yogi: "Viitorul nu mai e ce a fost odată."
Nu mai contează, fiindcă mafia deja a pus un preț pe capul lor.
Și ce o să faci? O să stai cu brațele încrucișate?
- Eu? - Da.
Când vrei să capturezi regele, trebuie să sacrifici niște pioni.
E o tâmpenie ce spui! Am scris articolul din cauza ta.
Trebuie să-i ajuți cumva pe copiii ăștia!
Ce au făcut de fapt? Au jefuit niște mafioți nenorociți!
Au făcut un serviciu societății.
Ce te aștepți să fac?
Să îi pun în programul de protecție a martorilor?
Asta nu depinde de mine.
Tu știi cât de mult costă așa ceva?
N-o s-o facă pentru doi idioți.
Sunteți mai răi decât mafioții.
Da, chiar sunteți.
Cel puțin cu mafia știi la ce să te aștepți.
- Rosie! - Da.
- Ai citit articolul lui Cardozo de azi? - Nu.
- Pot să ți-l citesc? - Sigur.
"În istoria criminalității, puțini s-au dovedit atât de îndrăzneți"
"precum această impresionantă tânără și prietenul ei înarmat cu un Uzi."
"Bonnie și Clyde din Queens formează un cuplu elegant."
"Lacul de unghii argintiu strălucitor al lui Bonnie"
"se asortează cu culoarea Buick-ului său."
"Cu ochii ei mari și surâsul șiret, ea întreabă:"
"'Chiar este o crimă?'"
E bun, nu?
- Ce mașină aveau cei doi? - Cine?
Iosif și Fecioara Maria!
Bonnie și Clyde, cap sec!
- Un Chevrolet. - Chevrolet? Ești sigur?
- Nu era Chevrolet, ci Buick. - Ești sigur?
Un Buick Century. Am luat unul la fel pentru maică-mea.
- Cu patru uși? - Cu două.
- Ce culoare? - Gri metalizat.
Gri metalizat!
Gri metalizat, Buick Century! Cu două uși, exact cum scrie în ziar!
Plimbându-mă prin cartier am dat de ei!
Mai că nu am intrat pur și simplu în mașina aia nenorocită!
Locuiesc trei străzi mai încolo!
Iar voi, idioților, stați aici cu capetele băgate în fund!
Duceți-vă imediat și găsiți-i pe nenorociții ăia.
Aduceți-i aici! Sunt terminați!
În New York, șeful mafiot John Gotti
a fost condamnat la închisoare pe viață.
Gotti era cunoscut drept cel mai puternic mafiot din America.
Era cu siguranță cel mai cunoscut și impunător.
Un juriu a decis împreună cu procuratura că există suficiente probe
pentru a declanșa un proces cu 19 capete de acuzare
împotriva reputatului șef mafiot, Alfonse Fiorello
...șeful mafiot Alfonse Fiorello,
după fostul șef de rang inferior, Joseph De Luisa, despre care se spune
că a încheiat o înțelegere pentru a evita condamnarea.
Timp de ani de zile Fiorello a acționat sub acoperire.
El și-a ascuns activitățile, aflându-se totuși în văzul tuturor.
Un purtător de cuvânt al FBI și procuraturii
a spus că evenimentul este unul foarte important.
- Bunicule! - Da.
Într-o zi vei pleca și tu, așa cum a făcut tata?
Să-ți spun ceva: toată lumea pleacă într-o bună zi.
Înțelegi?
De ce întrebi?
Pentru că înainte să pleci trebuie să învăț tot ce gătești tu.
Vreau să fiu exact ca tine.
Nu o să fii exact ca mine. O să fii mult mai bun.
- Mult mai bun decât mine! - De ce?
- Robbie! - Da.
Într-o zi vei auzi unele lucruri despre bunicul tău.
Ce fel de lucruri?
Niște lucruri.
Și o să te întrebi cine am fost cu adevărat.
S-ar putea să te întrebi ce înseamnă toate astea.
Înțelegi?
În legătură cu lucrurile pe care o să le auzi,
important e să știi că am plătit prețul pentru ele.
Fiindcă așa se rezolvă lucrurile în viață.
Plătești un preț pentru fiecare greșeală făcută.
Înțelegi?
Da.
Ce faci dacă nu vrei să plătești prețul?
- Nu faci nimic greșit, nu? - Da.
Deci faci numai ce fel de lucruri?
- Lucruri bune. - Exact.
Bine. În felul ăsta nu trebuie să plătești nimic.
Îmi promiți?
- Întotdeauna vei face lucruri bune? - Da.
- Să te întreb ceva. - Ce?
Care e cel mai important ingredient ca să iasă un Arancini bun?
Orezul.
Cum orezul?
Ce tot spui?
Glumesc.
Dragostea.
Așa e.
E singurul lucru pe care trebuie să-l știi în viață.
- Ăsta e secretul: dragostea. - Bine.
- Ne-am înțeles? - Da.
Ia uite!
Mortadella! Ce lucru frumos!
E caviarul mezelurilor.
Chestia cu Mortadella
e că toată lumea crede că nu-i place.
Până o încearcă. Apoi își dau seama că nimic nu-i mai bun.
Și că nimic nu e mai bun ca niște cavatelli cu braciole duminica.
De fapt, nici nu există duminică fără cavatelli cu braciole.
De curând am auzit despre un tip,
care s-ar putea să fie din cartierul nostru,
că e implicat în niște activități dubioase.
De unde le vin oamenilor ideile astea?
Întotdeauna există un vecin.
Oare cu ce se ocupă? E atât de misterios! Nu iese din casă niciodată.
Oameni intră și ies de la el din casă.
Imaginația oamenilor o ia razna.
Ce știu despre unii din acești oameni
e că nu e bine să-i pui în încurcătură
în fața familiei lor.
În mod special în fața familiei lor.
Așa că, dacă trebuie să-ți faci treaba,
îți sugerez să ți-o faci cu demnitate.
Altfel vei avea un preț uriaș de plătit.
Nu-mi vine să cred că nu ai văzut bradul.
Nu l-am văzut. Sunt din New York.
De ce l-aș vedea? E doar pentru cei care nu stau în oraș.
Ce naiba?
Ce vrea?
Ce e?
Vreau să vă dau asta. Ați fost vreodată în Mexic?
În Mexic? Nu mergem în Mexic.
Avem un plan. Plecăm în câteva zile.
Vă rog, ascultați-mă!
Sunteți mai expuși decât ar trebui.
Cred că ar fi bine să plecați din țară.
Indivizii ăștia n-o să vă lase în pace.
Nu o să uite niciodată ce le-ați făcut.
Nu o să vă lase nepedepsiți. Niciodată.
M-am gândit mult la asta.
Avem un plan, pricepi?
Trebuie să plecăm.
Așa puteți scăpa. Încerc să repar lucrurile.
Ai pretins că ești prietenul nostru și ne-ai exploatat.
- Gândiți-vă o clipă! - Rosie, treci în mașină!
Ia-ți biletele de aici, nu le vrem!
Nu le vrem. Rosie, treci în mașină!
Ești mai deștept de atât, Tommy! Știi ce o să se întâmple!
Îi știu pe tipii ăștia, Tommy. Ia biletele!
- Ia biletele! Trebuie să plecați! - Închide portiera!
- Trebuie să plecăm. - Trebuie să plecați din țară!
- Iubito, închide portiera! - Încerc!
- Folosiți biletele! - Nu-ți vreau nenorocitele de bilete!
- Conduceți până ieșiți din țară! - Închide odată portiera!
Mă iubești?
Dacă te iubesc? Cum să nu, iubito?
Știi că te iubesc.
Cu adevărat?
Rose Marie, te iubesc, înțelegi?
Te iubesc, te iubesc...
Ești persoana mea preferată în toată lumea.
De câte ori vrei să-ți spun?
THOMAS UVA ȘI ROSE MARIE DE TOMA AU FOST ASASINAȚI ÎN AJUNUL CRĂCIUNULUI, 1992
"LISTA" A AJUTAT LA CONDAMNAREA ALTOR PESTE 20 DE MEMBRI AI UNOR CLANURI MAFIOTE
Traducerea: catabeg, Alexynho, behemot
Revizuire: muLineZu